- Missä ovi on? - Mitä?
Ovi, josta juuri tulimme?
Näiden on tarkoitettava jotain.
Katsokaa.
Sisäänkäynnin on oltava täällä jossain.
En ymmärrä tätä.
No, niin.
Kyllä, kyllä!
Mikä se on?
Mitä nyt tapahtuu?
Ari, mitä tämä on?
- Herodotus oli oikeassa. - Mitä tapahtuu?
Ei kai taas. Kreikkalainen!
Mene uskoosi.
"Mathayus, poikani. Seuraa aina uskoasi."
"Usko, poikani, on tiennäyttäjäsi."
- Ihmeellistä mitä usko voi tehdä. - Aika hyvin, akkadialainen!
Mistä tiesit?
En tiennyt.
Vaikuttaa, että mikään ei ole sitä, miltä näyttää.
Mikä se on?
Herodotus sanoi, että elävä ihminen voi olla manalassa vain tunnin -
ennen kuin hänen elinvoimansa loppuvat ja hän -
muuttuu kiveksi.
Jatketaan sitten matkaa.
Oletko kunnossa?
Hieno paikka käväistä, mutta...
Kuolemme kaikki tänne.
Vaikuttavaa, nuori mies. Katsotaan pääsetkö takaisin elävänä.
Odota.
Mitä tapahtuu, Ari?
Huono enne.
Mennään.
Tämähän muuttuu aina vain paremmaksi.
Mikä uusi helvetti tämä on?
Parasta pysytellä liikekannalla.
Mitä jumalten nimeen tuo oli?
Ettekö kuule sitä?
- Et voi perääntyä nyt. - Voin mennä vartioimaan obeliskia.
Olisi eräs seikka.
Herodotus naamioi itsensä tämän näköiseksi kuolleeksi henkilöksi.
Koska Manala on kielletty eläviltä, parasta tehdä samoin.
Entä jos paljastumme?
Meistä tulee kuolleita ihmisiä.
- Mitä me teemme? - Pölyisiä kreikkalaisia.
Onko hänellä kaikki kotona?
Miltä näytän?
Kuolema pukee sinua.
Kertokaa, jos näette jalokiviä.
Kultaa. Hopeaa.
Mitä vain.
Joten, kostoako peräät isällesi?
Hyvä. Veri pitäisi maksaa verellä.
- Tunsitko hänet hyvin? - Taistelimme monet taistelut rinnakkain.
Poltimme ja tuhosimme kaupunkeja.
Kadut jäivät virtaamaan punaisina. Hän vasta oli miekkamies.
Mikä se oli? Kuulin jotain.
Taisin astua jonkun päälle.
Piruparkojen on täytynyt olla täällä yliaikaa.
- Aseistautukaa. - Kaikella kunnioituksella, -
meidän ei pitäisi varastaa kuolleilta vielä.
Ehkei se ollut sittenkään kovin huono ajatus.
Hienoa.
Isä?
Älä katso! Jatka matkaasi.
Vältä katsekontaktia.
Älä katso heitä silmiin.
- Mitä hän selittää? - Hän vaikuttaa tyytymättömältä oikotiehen.
- Minä hoitelen suurisuun. - Etkä hoitele.
Säästä terääsi sipulien pilkkomiseen.
Hei! Pollux, säästä kielesi saappaideni nuolemiseen.
Rauhoittukaa!
Ettekö näe, mitä tämä paikka tekee meille?
Myöhemmin, akkadialainen.
Onko kukaan nähnyt yhtään viheliäistä, kurjaa rubiinia?
Kultaa, timantteja ja rubiineja, niin paljon, että jalkasi narskuvat niiden päällä.
Jalkani ovat narskuneet vain ruumiiden yli.
- Malttia, ystäväni. - Ari, menemmekö oikeaa tietä?
Kuinka lähellä miekkaa olemme?
- Vaikea sanoa. - Sano kuitenkin.
- Epäonneksemme Herodotus ei ollut aivan selkeä. - Et siis tiedä?
- En tarkkaan, mutta... - Valehtelit siis meille?
En, ulkonäkö voi pettää.
Kuten esimerkiksi eräs peli, jota pelaamme Kreikassa. Sitä pelataan yksin.
Peli vaikeutuu, mitä pidemmälle pääset.
Ja mitä kauemmin pelaat ja onnistut, sitä lähemmäksi pääset voittoa.
- Kuinka me pärjäämme? - En tiedä, kun en koskaan pelannut.
- Se muistuttaa mahjongia. - Mahjongia?
Kaksinaamaiset kreikkalaiset. Kierosilmäiset kiinalaiset.
Hulluja akkadialaisia. Kuolleita ihmisiä. Kirottu illyrialainen kunnia!
Tämän on parempi olla kannattavaa.
En voi uskoa etsiväni aarrettani helvetistä.
Aarteita etsimässä Manalasta.
Helmiä.
Mihin kaikki katosivat?
Odottakaa.
- Meidän on palattava. - Ei ole aikaa.
- Menkää te sitten, minä odotan. - Selvä, mennään.
- Kuten sanoin, peli helpottuu. - Ymmärsin kyllä.
Mikä se oli?
Kuka olet ja minkä pirullisen syyn vuoksi -
olet tunkeutunut sisimpään kammiooni?
- Hänen pyhään mihin? - Anna minun hoitaa tämä.
Arvon rouva, olemme...
Oikeastaan en tiedä, missä olemme ja kuinka pääsimme tänne.
- Kuten huomaatte, olemme... - Nöyriä kauppiaita matkalla Kiinaan.
Kyllä! Tämän oudon näköisen veijarin kotimaahan, ostamaan silkkiä.
- Taisimme kääntyä jossain väärään suuntaan. - Hiljaa!
Polvillenne.
Ystäväni saavat huvitella kanssanne.
Seison mieluummin. Mutta kiitos kuitenkin.
Olen Astatre, -
sodan ja rakkauden jumalatar.
Et ainoastaan polvistu, -
vaan ryömit edessäni kuin pahainen mato.
Ei ole mitään syytä kiihtyä. Voimme hoitaa tämän kuten kypsät aikuiset.
Kuuntele.
Ja kuuntelekin tarkasti.
Hallitsen tätä maata mielihalujeni mukaan.
Ja voisin tuhota teidät käteni heilautuksella.
Tai jos haluaisin -
vietellä teidät -
pelkällä katseella, -
tottelemaan jokaista turmeltunutta -
oikkuani.
Älä viitsi! Jokainen nainen pystyy siihen vilauttamalla rintojaan ja mutristamalla huuliaan.
Oletko mies vai nainen?
Uskallan väittää, ettet viettelisi edes kerjäläistä, -
vaikka asettelisit kultaisia kolikoita reisiesi väliin.
Mene ylös etsimään miekkaa, minä etsin täältä alhaalta.
Jos et omaisi jumalattaren voimia hämätä miesten katseita, -
he juoksisivat kiljuen sinua karkuun.
Kuka haluaisi 5000 vuotta vanhaa luusäkkiä?
Senkin julkea pieni lutka.
En tarvitse voimiani repiäkseni sinut kappaleiksi.
Saat katua tuota!
Kohta nähdään, kuka katuu ja mitä, senkin kehdonryöstäjä.
- Revin kasvosi irti. - Hyvä, sitten minun ei tarvitse katsella sinua.
Etkö parempaan pysty?
Olet täällä paremmassa turvassa kuin tuolla.
Missä olet?
Anna tulla, senkin vanha lehmä!
Tuo se on, Damokleen miekka.
Jos haluat vielä nähdä Kiinan, tarvitsemme tuon miekan.
- Haahka! - Lutka!
Haluat siis leikkiä?
Mitä sinä teet?
- Epäreilua. Sanoit, ettet tarvitse taikoja! - Valehtelin.
- Valmistaudu pitkään pudotukseen. - Odottakaa, hyvä neito!
Ei se ole hänen syytään, että olemme täällä, vaan minun.
Minun röyhkeyteni ansiosta, ei hänen.
Pyydän nöyrästi anteeksi tunkeutumistamme teidän valtakuntaanne.
Teidän kauneutenne ja loistonne ovat ylivertaisia.
Jatka.
Hyväksykää anteeksipyyntöni ja antakaa meidän mennä.
Akkadialaisena vannon ja me aina pidämme lupauksemme, -
että kun palaan kotiin, rakennan kunniaksesi mahtavan temppelin.
Minulla on tuhansittain temppeleitä, olen kyllästynyt jo niihin.
Totean kuitenkin, -
että omaat harvinaislaatuisen fyysisen vetovoiman.
Älä kuuntele häntä!
Ehkäpä, -
jos jäisit konsultiksi rinnalleni, -
siten ehkä saisit suostuteltua minut päästämään muut vapaaksi.
Paitsi tuota syöpäläistä.
Päästä minut alas, täällä on kuuma! Mathayus!
Pysyisit nuorena niin kauan kuin päättäisin pitää sinut.
Vailla muita velvollisuuksia, -
kuin palvella vaihtelevia -
- ja runsaita tarpeitani. - Hän ei ikinä suostu tuohon!
Hän rakastaa minua! Joka tapauksessa, -
kuka mies haluaisi vapaaehtoisesti maata kanssasi?
Valtiatar Astarte, olisin typerys jos kieltäytyisin tarjouksestasi.
Joka tapauksessa, lupasin Shamashille kostavani isäni murhan.
Olen ennemmin hölmö, kuin valehtelija.
Sinulla ei ole rohkeutta kohdata minua!
Tunsin isäsi.
Hän ei ole mitään, minuun verrattuna.
Isäni oli sankari.
Katso mitä tahansa sankaria, Mathayus, -
ja löydät hänen sisältään lymyilevän hirviön.
Yksi suudelma, -
ja olet minun, -
ikuisesti.
Zeuksen rakkauden puolesta.
Ei tämä toimisi. Et ole tyyppiäni.
Mathayus! Varovasti, se on terävä.
- Tässä, voit pitää tämän. - Mathayus, aikamme käy vähiin.
Juokse minkä pääset, Mathayus.
Saan sinut kuitenkin, aivan kuten sain isäsikin.
Vauhtia! Juoskaa tulosuuntaamme.
- Meiltä loppuu aika. Juoskaa! - Etkö nyt unohda jotakin?
Missä on se aarre, jonka lupasit?
- Ei se ole minun syytäni, että Herodotus otti... - Uhrasit mieheni, senkin liukaskielinen mato.
- Nyljen sinut elävältä. - Katso!
Nopeasti! Meiltä loppuu aika, juoskaa!
- Tulkaa! - Tulkaa! Vauhtia!
Nopeasti! Tulkaa!
Voi luoja, Pollux!
- Teimme sen. - Oikoreittisi ovat perseestä.
Pois päältäni. Iljetät minua!
Valtiatar Astarte, -
kunnioitatte minua läsnäolollanne.
En tullut kunnioittaaksesi sinua, Sargon.
Nuori ystäväsi kävi yllätysvierailulla äskettäin.
Luultavasti hän haluaa kostaa -
sinulle.
Hän vei omaisuuttani, jolla on suurta tunnearvoa.
Miekan, joka voi aiheuttaa suurta vahinkoa, -
jos sitä ei palauteta Manalaan, minne se kuuluukin.
- Haluan sen takaisin. - Vakuutan, että halusi toteutuvat.
Varsinkin, jos kasvatat voimiani.
Olet ahne, Sargon.
Pidän siitä piirteestä miehessä.
Saat kaikki tarvitsemasi voimat. Mutta ensin, -
sinun täytyy suorittaa lopullinen uhraus.
"Koskaan ennen eivät kuolevaiset olleet kiitollisempia nähdessään aurinkon, -
kuin akkadialainen ja hänen kumppaninsa.
Jopa Fong oli tyytyväinen pitkään kotimatkaansa Kiinaan, -
ja lopetti jatkuvan valittamisen. Mathayus, voittamaton miekka otteessaan, -
- odotti innokkaasti Sargonin kohtaamista." - Mathayus?
Se, mitä sanoin Manalassa kirvesjumalattarelle.
Että olisit rakastunut minuun.
Sanoin sen vain harhauttaakseni Astartea.
Hämärtääksesi hänen harkintakykyään ja viivyttääksesi häntä.
Niin minä arvelinkin. Se oli viisaasti tehty.
Niin, olihan se viisasta?
Oli se.
Luuletko, että se oli totta, mitä jumalatar sanoi?
Jokaisen sankarin sisällä lymyilee mahdollinen hirviö.
Tämän yön jälkeen, jumalattaren suosio takaa sen, -
että Akkad ei kukistu koskaan.
Tänä iltana Astarten kunniaksi juhlitaan ennennäkemättömällä tavalla.
- Valtakuntani ja voimani ovat rajattomat. - Eläköön, Sargon.
Fong kiittää hyvästä matkaseurasta, mutta hän palaa Kiinaan -
viettämään yksinkertaista elämäänsä keisarin akrobaattina.
Voihan harmi. Meillä olisi hyvälle miehelle käyttöä.
Mathayus kertoi sinun saavan sankarivastaanoton Nippurissa.
Saat Galelta runsaasti lahjoja, sekä valitsemasi akkadialaisen neitsyen.
Tule tänne!
- Minne kaikki ovat matkalla? - Kuningas käski meidät areenalle.
Apinat, liikkukaa eteenpäin!
- Jokin on vinossa. - Lähden Sargonin perään ja -
- sinun olisi parasta mennä areenalle. - Tulen mukaasi.
Olen huono tottelemaan käskyjä ja epäilen sinun tarvitsevan moraalista tukea.
- Missä sankarivastaanottoni on? - Seuraa häntä, ihmiset odottavat jo sinua.
- Älä tapata itseäsi, vaikka se olisi kunniakasta. - Samat sanat.
Tule jo, mennään.
- Kaivammeko salaa tunnelin, vai kiipeämmekö seinää pitkin? - Siihen ei ole aikaa.
- Seis! Millä asioilla liikutte? - Sargonin mustan veren vuoksi.
- Väistykää, ettei tarvitse vuodattaa vertanne. - Uskokaa minua, ette halua tehdä tuota.
- Mahdotonta! Mitä taikuutta tämä on? - Kiistani eivät koske teitä, -
- vaan demoni-Sargonia. - Päästäkää heidät ohi. Väistykää syrjään.
- Voima olkoon kanssasi. - Olen samaa seuruetta.
En ole ikinä nähnyt moista miekkaa.
Istukaa paikoillenne.
- Odottavatko he Astartea? - Liittyykö tämä häneen vai...
Jumalatar Astarte?
Vauhtia!
Meidät on piiritetty.
- Tule, lähdetään. - Mene nyt jonnekin!
Odota tässä.
Tämä on henkilökohtaista.
Mihin olette menossa? Täällä päin ei ole vapaita paikkoja. Kuka tuo vinosilmäinen muukalainen on?
Äitisi palvelee vesibiisoneita.
Hän on yleisön viihdyttäjä. Pitämässä heidät rauhallisena.
Nippurin kansalaiset, kuningas Sargon kiittää teitä.
Suuri lahjoituksenne varmistaa -
- Akkadin loiston ja vaurauden, - - Suuri lahja?
- sekä Astarten siunauksen. - Minulla on huono tunne tästä.
Iloitkaa uudesta sielustanne.
Nyt.
Mitä nyt tapahtuu?
Mihin he öljyä tarvitsevat?
Pysykää poissa seinien luota.
Liikettä niveliin! Avatkaa portti.
Ulos portista!
Mathayus.
Isä?
Miten tämä on mahdollista?
- Mitä taikuutta tämä on? - Poikani, tämä ei ole sitä mitä luulet.
Tuon miekan mahtavan voiman -
ja sen ihmeellisyyden ansiosta voimme jälleen tavata.
Mutta minä näin sinut. Näin sinut Manalassa.
Paikassa, mihin et kuuluisi. Todista, että olet isäni.
Muistatko, kun olit vielä nuori poika -
ja kun sinua joskus pelotti?
Halasin sinua ja kuiskasin jotain korvaasi, -
minkä vain sinä ja minä tiedämme.
Muistatko?
Isä?
Sinä olit sankari.
Miksi olit siellä?
Emme voi paeta kohtaloamme.
Kun sankaria katsoo pintaa syvemmälle, -
näkee piileskelevän hirviön.
Tunnetko itsesi mitättömäksi ilman taikamiekkaasi?
Mikä sinä olet arvostelemaan, kun itse piileskelet temppujesi takana.
Isäni kutsuikin sinua raukaksi.
Ampukaa tuo tuolla!
- Olemme keisarin lounas. - Mitä sanoit?
- He sytyttävät meidät tuleen! - Selvä! Hajaannutaan!
Emme saa antaa nuolien sytyttää öljyä.
Tulitko kostamaan suuren sankarin, isäsi kuoleman?
Taistelen isomman asian kuin koston vuoksi, Sargon.
Taistelen sen vuoksi, mihin isäni kerran uskoi.
Taistelen sen puolesta, minkä sinä olet turmellut.
Kirjoita tuo ylös, kirjuri.
Kuulostaa hyvältä hautakirjoitukselta.
Ari, heitä miekka minulle.
Miekka, kreikkalainen.
Ari.
Jalokivet ensin.
Varovasti. Se on terävä.
Aivan niin, typerys. Suunnittelin urhean Manalan matkasi viimeistä piirtoa myöten.
Tämän miekan avulla voimani ovat ylivertaiset.
Kreikkalaisiin ei voi koskaan luottaa, vai mitä?
Ei mitään henkilökohtaista, Mathayus. Mutta jalokivet ja hyvä tarina kerrottavaksi, -
kuka kirjailija voisi vastustaa sellaista?
Kirjoita urotöistäni kunnollisesti, kirjuri. Tai tulen hakemaan pääsi.
Kuningas, josta tuli Jumala.
- Mitä? - Mathayus!
Älä koskaan luota kreikkalaiseen. Olen runoilija, en kirjuri, senkin typerys.
Mathayus, Mustana Skorpionina sinun täytyy olla uskollinen kuninkaallesi.
Vannoit pyhän valan.
Ja pimeys kasvaa.
Fong! Pysäytä nuoli!
- Menkää hänen peräänsä! - Poistakaa heidät muurilta!
Öljy on yhdistynyt!
Ampukaa nuolenne!
Ampukaa!
Fong! Meidän on estettävä liekkejä etenemästä muuriin.
Fong, ala tulla!
- Pysäyttäkää liekit! - Sammuta liekit!
Käytä hiekkaa!
Älkää päästäkö heitä karkuun!
Estäkää liekkejä etenemästä muuriin!
Kiirehdi, Fong! Älä anna liekkien edetä muuriin!
Ei hyvä!
Fong, nopeasti muurille! Tuli täytyy sammuttaa!
Varsinainen sankarivastaanotto!
Mitä sanoit?
Tämä on isäni puolesta.
Layla, pelastit meidät!
Olet meidän sankarittaremme!
Mathayus, -
miksi antaisin sinulle yhtään armoa?
Julkesit torjua minut.
Puhumattakaan, -
että varastit miekkani.
Koska, arvon rouva, -
tiedät saavasi minut pian muutenkin.
Aivan.
Niin saan.
Kuule rukoukseni, Shamash.
Kolme päivää ja yötä poikani on nukkunut elävän kuolleen unta.
Anna hänet meille takaisin, tai ota hänet, pyydän sinua.
Mikä tuo löyhkä on?
Ansaitsisin kiitokset. En tietenkään aikonut koskaan palvella sitä haahkaa.
Sanani kertovat tarinasi kunnolla, ystäväni.
Ajan myötä urotekosi tulevat kuuluisaksi.
Kunhan vain -
irrotat otteesi.
Tervetuloa takaisin.
Akkadin asukkaat, tässä on uusi kuninkaanne.
Hammurabin poika, Shalmaneser.
Akkadin asukkaat, olemme selvinneet hyvin vaikean ajan läpi.
Mutta uusi aamu koittaa taas.
Missä kreikkalainen on?
Hän puhui jotain Olympiasta ja Neptunuksen sauvasta.
Mutta hän tahtoi, että saat tämän. Hän sanoi sinun ymmärtävän.
Mitä?
- Hän pärjää varmasti mainiosti. - Maamme, -
kansamme maa kukoistaa jälleen!
- Akkadin ihmiset... - Tuolla sinun olisi pitänyt olla.
Ei kiitos. Tuo ei ole minun osani.
Entä me?
- Meillä on kaikki hyvin. - Olisi ollut mukavaa elää kauniissa palatsissa, -
useiden palvelijoiden ja hienojen pellavakankaiden kanssa.
Luulin, että haluat olla soturi. Elää vaeltaen kuin mies.
Päätin, etten pidäkään taisteluista ja tappamisesta niin paljon kuin luulin.
- ...jotta jokainen erottaisi oikean väärästä. - Entä sinä?
Mutta totuus oli, että Mathayus piti taisteluista ja tappamisesta.
Ja vaikka hän rakastikin Laylaa, soturin veri -
ja skorpionin musta myrkky virtasi yhä hänen suonissaan.
Se ajaisi hänet maailmalle uusiin seikkailuihin -
ja uusiin taisteluihin, kunnes eräänä päivänä hän kenties -
palaisi tullakseen Skorpionikuninkaaksi.
Se onkin jo sitten toinen tarina.